Tento příspěvek byl přečten2067krát!
Slovensky: prilbovka biela, německy: Weiße Waldvöglein, polsky: buławnik wielkokwiatowy.
Čeleď: Orchidaceae Juss. – vstavačovité
Popis: Rostliny jsou vytrvalé, lysé. Oddenek je plazivý, krátký, často větvený. Lodyha je přímá, až 60 cm vysoká, mírně zprohýbaná, v horní části hranatá, řídce listnatá. Listy jsou kopinatě vejčité až vejčité, do 7,5 cm dlouhé a do 3,3 cm široké, v počtu 3-6, rovnoměrně rozmístěné. Listeny kopinaté, bylinné, menší než květy, dolní 2-3× delší než květy. Květenství přímé, klasnaté, řídké, většinou až 12 cm, zřídka až 20 cm dlouhé, s 3-8 (vzácněji až 15) květy. Květy bílé nebo žlutobílé, v době květu většinou uzavřené, příp. pootevřené okvětní lístky kopinatě vejčité, tupé. Hypochil žlutý, 3,5-5 mm dlouhý, se 2 oušky, uvnitř se žlutou skvrnou. Epichil širší než dlouhý, oranžově žlutý s bělavými okraji. Pysk bez ostruhy. Semeník úzce válcovitý, zkroucený, lysý, až 1,3 cm dlouhý. Tobolky 2,5-3 cm dlouhé. Kvete od května do června (až do července).
Záměny: Zaměnitelná s okroticí dlouholistou (Cephalanthera longifolia), která má také bílé květy, horní listeny jsou ale mnohem kratší než semeníky a jak název napovídá – má i delší listy a to nejméně 5× delší než široké. V době vytvářejících se tobolek je velmi podobná kruštíkům (Epipactis sp.). Tady pomůže doba květu, kdy kruštíky kvetou o cca 1-2 měsíce později a tedy i později vytvářejí tobolky.
Ekologie: Vyhledává světlé listnaté lesy, křoviny. Je diagnostickým druhem vápnomilných bučin, často též v dubohabřinách, suťových lesích a teplomilných doubravách. Roste na vlhkých, zásaditých, častěji vápenatých a opukových nebo sprašových půdách.
Rozšíření v České republice: V teplejších územích roste roztroušeně, ve středních polohách vzácně a značně nerovnoměrně. Méně ohrožená je i v květeně Prahy.
Celkové rozšíření: Submediteránně-subatlantský druh a převážně druh s evropským rozšířením. Roste na jihu od severní Afriky přes jižní Evropu do až do jižního Dánska a Švédska, od západu z jižní Anglie, přes Malou Asii po Kavkaz.
Ohrožení: Patří k vzácnějším taxonům vyžadujících další pozornost (C4a), zákonem je chráněna jako ohrožený druh (§3).
Výskyt v katastru města Odolena Voda: Okrotice bílá patří v posledních několika desetiletích ke druhům, které mají tendenci se spíše šířit, typicky v mladých lipových výsadbách na původně nelesní půdě. Dvě nalezené lokality v katastru města patří nejspíše k těm „novým“. Tomu by odpovídalo to, že poměrně zánovní Květena České republiky z roku 2010 uvádí mezi lokalitami nejblíže Odoleně Vodě les Beckov u Líbeznic, les Lutovník u Kralup nad Vltavou nebo Údolí Únětického potoka. Masivní výskyt okrotic bílých a to až v desetitisících exemplářů byl nalezen v roce 2016 v úzkém pruhu mladých výsadeb lípy srdčité, v lokalitě Na Skálách, cca 250 metrů jižně od trati Úžice-Netřeba. Druhou lokalitou nalezenou v témže roce byl Velký háj. Zde byla registrována už výrazně slabší populace a to sotva deset rostlin.
Autor textu a fotografií: Daniel Hrčka.
Fotografováno v zalesněném hřebínku Na Skálách mezi Odolenou Vodou a Úžicemi, dne 14.5.2016 a ve Velkém háji u Odoleny Vody, dne 18.5.2016.
Na projekt „Za přírodou města Odolena Voda“ finančně přispělo město Odolena Voda.